EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Många nya karaktärer tillkommer i Stranger Things
i de här nio kapitlen.
Billy och Max kom till Hawkins från Kalifornien,
och Kali presenterade Elva för en helt ny värld.
Dr Owens försökte städa upp röran efter dr Brenner,
tills reportern Murray avslöjade sanningen.
Och Bob Newby trodde att ett liv med Joyce skulle bli busenkelt.
Några av dem är här ikväll.
De är dags för de nya i Beyond Stranger Things.
Samma regler gäller.
Spoilervarning råder.
VÄLKOMMEN TILL HAWKINS
DEN NYA KLASSEN
Här vid bordet
för att diskutera Stranger Things 2...
VÄRD
Sadie Sink, som spelar Max, är här idag.
Dacre Montgomery, som spelar Billy, är här idag.
Det är även Linnea Berthelsen som spelar Kali,
och Brett Gelman, som spelar Murray.
Tack för att ni kom.
Jag måste fråga en sak.
- Tyckte ni om serien innan ni... - Ja.
började? Okej, jag hoppades att nån skulle säga nej.
Varför då?
Jag vet inte. Jag gillade tanken. Jag undrade om ni skulle säga det.
"Nä, jag får betalt."
Det jag gillar med just den här panelen
är att vi får en chans att prata om nykomlingarna
som har tillkommit i Stranger Things-världen.
Hade ni förväntningar på er
som nya i nåt etablerat?
I en etablerad dynamik?
Ja, visst är det en del av det.
Jag gillade första säsongen sen tidigare
och visste att det var många som tittade. Det var...
Det var ganska nervöst,
samtidigt som det var spännande att bli en del av en värld
som var så invecklad. Den känns verklig.
Ja. Och det finns fler karaktärer
som är nya i den världen.
Paul Reiser spelar dr Owens,
ett nytt ansikte på labbet.
Jag vet vad ni gick igenom ifjol. Jag fattar.
Men de människorna är borta. Okej?
De är borta.
Så om vi ska komma nånstans
måste ni inse att jag är på er sida.
Paul kunde inte komma, men vi frågade honom
om hur det var att medverka och träffa bröderna Duffer.
Det här är vad han sa.
Vi kan se det här borta.
När jag träffade bröderna blev jag...
Jag undrade hur de, som är betydligt yngre, kunde känna till mig.
Till min förvåning, så...
Det första de sa var:
"När vi växte upp tvingade pappa oss...
Vi växte upp med Diner."
"Okej", tänkte jag. "Det är en ganska cool och bred referensram."
Jag tog för givet, och de bekräftade det,
att min karaktär i Aliens
hade influerat den här rollen.
Det var kul att ta med det bagaget i det här.
Innan jag ens hinner öppna munnen
när jag dyker upp i andra säsongen,
tänker publiken: "Det här blir inte bra.
Han har nåt fuffens för sig."
Det är underbart.
Det var spännande att få veta
att han skulle spela den rollen.
Med tanke på Aliens.
Det var en otrolig referens.
Linnea, jag vill fråga dig om din resa med Kali.
Det är det första vi får se,
med ett frågetecken, ett "pang".
Pang.
Jösses.
Jag visste från början att vi skulle inleda säsongen.
Det var ett starkt ögonblick som bröderna Duffer skapade.
Du har en viktig roll
i Elvas historia.
- Ja. - Kali är som Yoda.
Hon lär upp Elva
för att göra henne starkare, men drivs
av ilska och hämndtankar.
Hitta den där vreden
och fokusera på den, inte på tåget
och dess vikt.
Det leder fram till ögonblicket vid bilen.
Förlåt, men jag måste återvända.
Mina vänner är i fara.
Hörru!
Elva väljer en annan väg med sina krafter.
Den här fina bilden av dig gestaltar det tydligt.
Det är nog då Kali inser
att hon har missat nåt, att hon inte kan nå fram till andra.
Hon förstår
att det krävs mer än det hon gör
för att lyckas och för att kunna gå vidare.
- Nåt förändras i henne. - Ja.
Vilken bra entré.
Vi har en annan entré när du
blir avfärdad av Hopper, och så Billy och Max, förstås.
Jag vill prata lite om "Rock Me Like A Hurricane" -entrén.
Var det ett bra låtval?
Ja, det är klart.
- Visste du om det då? - Nej.
- Inte? - Nej.
Jag firade thanksgiving med dem.
- Vad trevligt. - Vi åt mat,
umgicks och lyssnade på musik.
Vi pratade om olika låtar och... Det var kul.
Märkte du av nån utveckling när du kom in i scenerna,
under seriens gång?
Var det nåt som överraskade dig?
Det är just det.
Bröderna har en kreativ process och det är kul att få vara delaktig.
De hade inte skrivit... När vi spelade in de tidiga avsnitten,
var de sista inte skrivna än,
så man tänker mycket på vad som kommer sen.
- Ja. - Jag tyckte om att jobba med dem.
Speciellt med Billy undrade man var ilskan kommer ifrån.
Och sen fick den fantastiska Will Chase spela min pappa.
Den tuffa scenen med honom
där allt uppdagas är ett sätt att...
Det är han som har gjort honom sån.
Vad har vi pratat om?
Murray, då?
Fick du några anvisningar att förhålla dig till?
Vi hade ett samtal om
vad jag trodde var passande för karaktären.
Och vad var det ni tänkte på?
Att han hade hamnat i dålig dager på nåt sätt,
men att det inte var nåt jättestort.
Det var snarare nån mindre, lokal grej som han hade försökt avslöja,
men det slog slint.
Mors, chefen.
- Mors. - Mors, Murray.
Har du hittat bevis på dina rymdvarelser än?
Och så ser man saker i designen,
när man får sin kostym och när...
- Man ser hur de ska se ut. - Produktionsdesignen av ens bostad.
Allt är så specifikt.
Varje del av showen är så specifik och genomtänkt.
Ja. Allt växer fram. Du befinner dig i en annan tid.
Du gör en massa saker
och din värld blir... Din bil blir...
Alla tajta jeans.
- Ja. - Ja.
De var väldigt tajta.
- Skräddarsydda. - Frågade de vid provningen
- om de skulle vara tajtare? - Ja, vi provade...
Allvarligt, vi...
KLÄDPROVNING
Vi testade en massa gamla jeans.
Det handlade om att få fram rätt rundning runt baken.
Herregud.
Vi skulle hitta ett par jeans med hög midja,
- så att... - De satt likadant på mig.
- Okej. - Ja.
Vi tänker likadant. Hur kan vi få våra rumpor...
De ville att Murray skulle ha en tajt regnjacka.
Men kostymdesignen är väldigt...
- specifik. - Otroligt.
- Hon är otrolig. - Ja. Och den där hockeyfrillan...
Hur var det att ta på sig den?
Det var nervöst, men spännande.
Jag funderade på det, och när jag kom till Atlanta
fixade Sarah, stylisten, allt.
PERUKPROVNING
Vi hade kul. Det tog två timmar varje dag
att fixa håret och sminkningen,
och Amy från håravdelningen fixade en sån där fejksolbränna...
Herregud.
- Hade du också det? - Ja.
- Just det. Kalifornien. - Ja. Det luktade hemskt.
Jag har en naturlig lyster, så jag brukar slippa.
- Ja. - Var bra.
De sa: "Du har varit ute i solen.
Du är ju en skejtare."
Har du åkt skateboard förut? Nej.
- Men du lärde dig? - Ja.
Tog det lång tid?
Jag övade medan vi filmade.
- Ramlade du ofta? - Hela tiden.
Varenda dag.
- Jag hade armbågsskydd. - Men hon var bra.
Det kändes äkta.
Jag tog för givet att det var din grej.
Precis som basket.
- Nej, inte alls. - Inte?
BORTTAGET
Jag och Joe tränade tillsammans med Bo Bell, en fantastisk coach.
Han har varit med i nåt stort lag.
Det visar hur lite jag vet om basket.
Det var kul. Jag fick jobba hårt, och det kändes bra att hitta rätt.
BAKOM KULISSERNA
Bo Bell är coachen i scenen.
Han stod längst bort.
Han hade kostym och han
ropade ut faktiska instruktioner i smyg.
- Vadå för instruktioner? - Tja, typ...
- Skärp er? - Ja.
- Dribbla? - Eller låt bli det där...
Såna saker.
Shawn Levy koordinerade det bra. Det var planerat i detalj.
Vid den sista tagningen gjorde jag
det där under-benet-tricket...
Bo Bell sa: "Gör det inte."
Jag gjorde det och fick i den.
Men tanken var att det skulle vara
som att visa fingret mot Joes karaktär,
men istället såg jag förbluffad ut
- över att den gick i. - Jaså?
"Jäklar", tänkte jag.
Ja!
Tack!
- Hur var det att jobba ihop? - Vi hade ingen provläsning ihop...
innan vi träffades.
- Ni körde i gång direkt? - Ja.
Vår första scen tillsammans var...
- Avlämningen. - Ja.
Det var den första vi gjorde.
Det var ovant, men det blev bra.
Det blir lite våldsamt mellan er.
Du tar tag i hennes arm
- i bilen. - Det stod inte i manus.
- Det var... - Ja, vi gjorde det...
- Improviserat? - Ja.
Du är en nolla, men vi är släkt nu, så vad vi än tycker
har jag ansvar för dig.
- Hur skulle jag... - Du!
Vi fick hitta på ett...
Jag var tvungen att höja armen för att han skulle komma åt.
Jag sa: "Hur skulle jag klara mig annars?"
Håll dig borta från honom.
Bara lyd.
Jag försöker vara snäll utanför bild.
- Det är förståeligt. - Jag är inte sån.
Det är inte sån jag är.
Menar du nu eller i serien?
Jag vet inte. Det är svårt att skilja oss åt.
Jag vill tala om scenen där du sticker in en nål
i halsen på den unga mannen bredvid dig.
Det var en galen dag.
Du gick omkring med en spruta hängande i halsen.
- Du verkade ha kul. - Ja, det var jätteroligt.
Hädanefter lämnar du oss i fred.
Förstår du?
Skit ner dig.
Jag vill prata om den roliga scenen...
med mrs Wheeler...
och förförelsen, som är fantastisk.
Hon ligger i badet och läser, och så kommer han till dörren.
Boken och badet. Såg du
- bokomslaget? - Det är i princip...
STORMANDE KÄRLEK
- samma sak. Som Fabio. - Det är ett Photoshopjobb
som sätter hockeyfrillan på en mycket mer maskulin man.
Cara är fenomenal och den dagen
lekte vi med hela grejen.
Vi improviserade mycket, även med kakburken.
Jag frågade bröderna Duffer om jag fick ta en kaka.
Och så lekte jag med kakan.
Den där cigaretten när du lyfter skrot, då?
Ja, det var mycket sånt.
Som när jag gned in cologne under byxorna.
Det har jag gjort förut. Jag ska inte ljuga.
- Ja. - Jag med. I morse.
Ja, lite schyst cologne
under byxlinningen.
- Jag brukar hälla i en flaska. - Ja.
Ner med hela flaskan.
- Det är mycket sånt. - Du och dina handrörelser, då?
Var det nåt ni jobbade fram
- när... - Självklart.
Vi behövde komma fram till
vad det mäktiga bestod i. Hur visar man det på bästa sätt?
Så här... Eller här ute?
- Längre ut. - Så där.
Du hade torgvantar också.
Det är alltid effektivt.
- Det ger ett tufft intryck. - Jag har alltid önskat
att mitt liv skulle vara som en musikvideo från 80-talet.
Är det kul att göra...
Även med Sean Astin, som spelar Bob...
Det finns flera referenser till Goonies och 80-talet...
- Ja. - mitt i allt.
- Vad är det här? Var är vi? - Bob, är du oskadd?
- Vi är i tunnlarna. - Sean Astin är inte här,
men så här tyckte han om att medverka i serien.
Bröderna Duffer sa nåt till mig
som jag tyckte var häftigt.
De sa att de tvekade inför att ge mig en roll
på grund av rollen i The Goonies.
Det fick inte bli ett störningsmoment.
En av de coolaste sakerna för mig, för karaktären Bob,
var att komma hem till Byers och se väggarna,
golvet och taket som var täckta med Wills karta.
- var det här är. - Det är målet. Hitta X:et.
Jaså? Vad finns där? En sjörövarskatt?
Inga frågor.
Okej.
Det där om att hitta X:et
och den där skattkartan ligger väldigt nära den gränsen.
Men jag tror och Sean och Bob har gemensamma drag.
Bob tittar på den och tycker att den är gullig.
"Kolla, en skattkarta. Vad roligt."
Och Sean i The Goonies
säger: "Kolla, en skattkarta."
Jag ser var författarna gör. Det är coolt.
Era karaktärer har hittills överlevt
Grattis till er alla.
Vår vän Bob
var ju karaktären vars död ger
många av de andra karaktärerna en skjuts mot slutet.
Spring!
Däremot verkar det stå klart
att om man flyr från en Demo-hund och lyckas komma undan,
så fortsätter man att springa.
- Ja. - Jag bara säger det.
- Man hinner inte hälsa på Joyce. - Tja...
Nu är jag arg på Bob.
Han var för snäll.
- Det blir hans död. - Han var för snäll.
Den sista scenen
där de äter upp honom är nog den hemskaste
i hela serien.
- Ja. - Jag blev...
Det var hemskt, men jag fattade...
att han var död.
- Hans död hjälpte dem. - Ja.
Det är fint.
Tack ska ni ha för att ni kom hit
och berättade om livet bakom kulisserna.
Det är kul med alla nya karaktärer
i Stranger Things 2-världen.
Om ni vill se mer av Beyond Stranger Things,
så börjar ett nytt avsnitt strax.
Undertexter: Love Waurio